Всяка година в Ню Йорк идват жени по на двайсет и няколко
да търсят двете "М":
мода и мъже.
Да. - Супер е.
Яка рокля!
Преди двайсет години бях една от тях.
С Е К С Ъ Т И Г Р А Д Ъ Т
Тъй като хванах цаката на модата, аз се съсредоточих върху мъжете.
Оказва се, че разпродажбите при мъжете не се забелязват отдалеч.
Какво? Женен си?
Мръсник такъв! Нищожество, женен си?
Но отблизо явно се забелязват. - Мразя те!
Затова имаш нужда от помощ да ги забележиш.
Много помощ. Помощ, позната още като Шарлът Йорк,
Миранда Хобс и Саманта Джоунс.
Леле, вижте това парче.
Казвам се Кари Брадшоу и съм писател.
Година след година моите приятелки са моето спасение.
И, както се оказва, моята прехрана.
Ходя на срещи откакто бях на 15. Уморих се. Къде е той?
Шарлът търсеше идеалната любов.
На Трей не му става. - Е, почти идеална.
Ще ставам еврейка.
Не сме безплодни, а имаме трудности във възпроизвеждането.
Ще ни дадат бебе. - Това е нашето бебе.
Шарлът и Хари отидоха до Китай и обратно,
за да вземат дъщеря си, Лили.
Миранда беше последователка на трудната любов.
Чао. Сексът беше страхотен.
Стив, бременна съм. - Моля?
Аз, Миранда Хобс, взимам теб, Стив Брейди...
И Миранда се пресели в Бруклин заради Брейди и Стив.
Кой иска ледена близалка? - Не, недейте!
Любовта на Саманта беше секса. Много секс.
Срещам се с един, който има най-смрадливата сперма на света.
Може ли да откажа оризовия пудинг?
И тогава срещна мъж, който съчетаваше секс и любов.
Ще ти помогна да станеш звезда.
Да, заинтересован е...
И Саманта отиде в Холивуд с ТВ звездата Смит Джеръд.
Колкото до мен - аз търсих нещо по-тузарско.
Качвай се.
Тузара. Но с тузарската любов не винаги всичко върви по вода.
Просто кажи, че съм единствена.
И, въпреки всички останали глави в моя живот,
никой не беше достатъчно сериозен, докато...
Кари, ти си единствена. - И, просто ей така, се случи.
Три години и три книги по-късно все още се чувстваме момичета.
Времето остави следа върху нас, но аз си останах все същата:
влюбена.
Имам добро предчувствие за този, малката.
Надявам се. Винаги съм харесвала квартала.
Здравейте, 3-C?
Да намериш идеалния апартамент в Ню Йорк
е като да намериш идеалния партньор. Може да отнеме години.
Кой е този? - Трийсет и три.
Щастливото ми число.
Съжалявам, тъкмо ви звънях. - Кухнята е ето тук.
Прозорецът с най-добрата гледка. - А 34? Любимото ти 34?
Ако изникне нещо, обадете ни се.
Много ни харесва сградата.
Имам още един апартамент, но той още не се продава.
Искате ли да ви разведа? - Разбира се.
Добре тогава.
Струва повече от цената, на която вие сте склонни.
Колко повече? - Повече.
Значи тук са скрили светлината.
Божичко.
Явно съм умряла и сега съм в рая на недвижимите имоти.
Простичко жилище за двама.
А на терасата на покрива има...
Какво - нирвана?
Здравейте. Аз живея тук.
Жена ви има чувство за хумор.
Не са женени. - Това е гаджето ми.
Насам.
Не съм ли малко стар да ме представяш за гаджето си?
Схванах. Отсега ще си порасналото ми гадже.
Звучи ужасно. - Ама ти е по мярка.
А това е главната спалня.
Ужасна е. Не ми харесва. Заболяха ме очите.
Как е възможно да се продава? - Кофти развод.
Ако са живели тук, за какво са се карали изобщо?
Вече знам защо са се развели. - Мога да направя по-голям гардероб.
Добре дошла вкъщи, скъпа.
Можем ли да си го позволим?
Остави на мен.
Тогава да подпишем договорите.
"Остави на мен." Все едно оправяше сметката за кафето.
Само гардеробът е малък, но Тузара ще го оправи.
Каза, че и кухнята имала нужда от ремонт.
Аз не разбирам много, все пак във фурната си суша пуловерите.
Значи го е купил и ще живееш с него. - Правилно.
Но ще е негов, така че ти ще си запазиш твоя, нали?
Още не съм мислила за подробности, но аз съм умно момиче.
Все ще измисля нещо, което да ме устройва.
Искам да знам, че ще бъдеш разумна. - И затова те обичам.
Но не можеш ли да спреш да се притесняваш за мен
и да започнеш да се радваш за мен?
И да ми завидиш, че ще живея в този страхотен мезонет в Манхатън.
Добре, завиждам ти. - Благодаря.
Ти живееш в рая на апартаментите, а аз живея в Бруклин.
В сп. "Ню Йорк" казаха, че Бруклин е новият Ню Йорк.
Този, който го е писал, живее в Бруклин.
Ето я и нея. Здрасти, Холивуд!
Здравейте.
Как беше полета? - Страхотен.
Беше рядък случай, който събра всякакви нюйоркчанки на едно място.
Блеър Елкен беше сервитьорка, стана модел, а после актриса,
а после гадже на милиардер. Прибрала се една вечер
и открила, че са я изхвърлили на улицата.
А сега си отмъщаваше:
обяви публичен търг
за всички бижута, които е получавала, когато са били щастливи.
Ето го, моето съкровище. - Колко е красив!
Когато го видях в каталога, казах на Смит:
"Този пръстен ме олицетворява: единствен е и в него има страст".
И ми идва в повечко. - Точно така.
Хайде да похарчим малко от моите трудно изкарани пари.
А сега артикул 39: пръстен - цвете.
Бихме искали да започнем наддаването с 10 хиляди долара, моля.
Десет хиляди долара... Благодаря, г-жо.
Петнайсет хиляди.
Тя наддава за някой по телефона.
Не е честно.
Борбата ще бъде ожесточена.
Трийсет хиляди. Трийсет и пет?
Работя здраво, заслужавам го. - Четиридесет хиляди.
Четиридесет долара? Благодаря.
Четиридесет и пет. Имаме ли петдесет?
Петдесет хиляди шибани долара.
Петдесет и пет.
Имаме ли шейсет? Шейсет за дамата с цветущия език?
Теглих чертата на петдесет.
Мислех, че на този търг ще е забавно, а е някак си тъжно.
Нали? Аз мислех, че само на мен ми е тъжно, защото я познавам.
Но наистина е тъжно, нали? Странно е - бяха толкова щастливи.
Да, но вече не са. - Така е.
Всички й казвахме да се ожени, но тя не ни слушаше.
Той е имал три брака, но тя остави нещата така...
А после се прибира една вечер и той я оставя на улицата.
Тя дори нямаше къде да живее. Срамота. След десет години.
Тя беше умно момиче... Докато не се влюби.
Мисля си...
Най-вероятно ще си продам апартамента и ще ти дам парите за това място.
Защо? Ти обичаш апартамента си. - Знам, но тук има достатъчно място.
Освен това...
Искам да имаме живот тук.
Искам да си бъде наше.
Наше е. Нали го купих за нас.
И това е прекрасно, но го купи ти.
Мястото е твое и ако се случи нещо... - Какво може да се случи?
Трябва да съм разумна. Не сме женени и не бих имала законни права
към този дом, който съм изграждала с теб.
Искаш ли да се оженим?
Не съм мислела, че това е вариант.
Ами ако е?
Защо? Ти искаш ли?
Не бих имал нищо против да съм женен за теб.
Ти би ли имала нещо против да си омъжена за мен?
Не и ако това е, което ти искаш.
Ти това ли искаш?
Аз искам теб. Така че... Добре.
Значи наистина ще се оженим? - Ще се оженим.
Да ти купя ли диамант? - Не, не.
Купи ми наистина голям гардероб.
Вчера с Тузара си говорихме
за преместването, за бъдещето,
за важните неща в живота и...
И решихме да се оженим.
А аз вече съм глуха. - Толкова се вълнувам!
Всички ни гледат. - Извинете!
Извинявам се на всички,
но това е моята приятелка и тя току-що се е сгодила.
А излиза с този мъж от десет години.
Покрусена съм. - Чувам камбанен звън - буквално.
Голямата новина се разнесе. - Саманта Джоунс.
Взех едно малко решение, надявам се да се зарадваш.
Най-накрая си си инжектирала ботокс! - Не съм си инжектирала ботокс.
Казвам ти - ще ти хареса. - Не се обаждам,
за да си говорим за ботокс. - Само споменавам...
Миналата седмица след търга започнах да мисля за алтернативи.
Така.
С Тузара решихме да се оженим.
Наистина? - Да.
Ами, това е чудесно. - Звучеше по-развълнувана за ботокса.
Скъпа, радвам се за теб, но ти си ме знаеш.
Аз много не вярвам в брака.
Обаче ботокса, от друга страна, е изпитано средство.
Скъпа, трябва да тръгвам.
Ще се наприказваме, когато дойда другата седмица.
Да. - Мисля, че бях изпаднала в шок.
Все пак ще се жениш ти.
Не кой да е, а ти! - Да, знам.
Мислех, че след кашата с Ейдън няма и да помислиш за брак.
И те сложих в папката "никога няма да се омъжим".
А сега ще трябва да те изкарам от там.
Тогава извинявай за допълнителната бумащина.
Ще получиш сметката за нея. - Саманта, този път е различно.
Нямаше клиширано романтично падане на едно коляно.
Бяхме просто двама възрастни, решили да прекарат живота си заедно.
Радвам се за теб.
Още нещо. Искам да ми бъдеш кума.
Какво мислиш за това? - Каквото ти мислиш за ботокса:
болезнено и ненужно.
Седемдесет и шест души. - Седемдесет и пет звучи по-добре.
Малка сватба със седемдесет и пет гости.
Седемдесет и шест тромбона може, седемдесет и шест гости не може.
Като сватбен подарък Шарлът ми подари
Антъни Марантино, приятел и сватбен консултант.
Безскрупулно - харесва ми. Надявам се да си така решителна,
като се стигне до мястото и роклята. - Аз си намерих рокля.
Моля? Кога? - Онзи ден. Вече я купих.
Ще бъде приятно. - Така се вълнувам.
Така. Ето я и нея.
Ето на такава реакция се надявах от ваша страна.
Хубава е, но е малко семпла. - Семпла и класическа.
Когато я видях, си казах: в нея трябва да се омъжа за Тузара.
На кого е? Каква марка е? - От никого не е. Конфекция.
Булката беше с рокля на... никого.
Стига, малко ще я пооправя.
Ще си намеря подходящи обувки за нея.
Поканите са по-красиви от роклята.
Чух те. - Казах го високо.
Не казвайте на никого.
Небезизвестната необвързана Кари Брадшоу ще се омъжи
за нюйоркския финансист Джон Джеймс Престън през есента.
Сватбата ни е на шеста страница. - Кой би я сложил там?
Тя доказва на необвързаните, ще щастие има и след четиридесетте.
Кари. - Поздравления.
Явно всички бяха прочели страница шеста.
Дори хора, от които не го очаквах, като редакторката ми от Воуг, Енид.
Събираме юбилейния брой и те искаме за 40.
Супер. Кой ще интервюирам? - Никой.
Ти. Ти си на 40.
Искам да влезеш в списанието като 40-годишната...
Ето я и заигравката. "Булка".
Какво, аз ще съм в списанието?
Към булчинските модели. Това е възможност веднъж в живота...
Така че спести ми едноседмичните си терзания и приеми.
Енид, поласкана съм, но...
Кари, дизайнери на Воуг. Фотографи на Воуг. Цветове на Воуг.
Просто кимни.
Благодаря ти. Ще стане сензация.
Ще го наречем: "Последното неомъжено момиче".
Е, едва ли съм последната.
Така е, но на 40 можеш за последно да се снимаш в булчинска рокля
без да излезе като неволна съпоставка с гротескните фотографии на Арбус.
Мотото ви не беше ли: "Страхотен стил за всяка възраст"?
Стил - да. Булка - не.
Така добре ли е? - Обикновена сряда.
Мотая се със стари приятели като Станфърд Блач
и нови приятели като Вера Уанг.
Доста свойски се държи за жена, която мисли, че не става за булка.
Явно с подходящия мъж... - И подходящата рокля.
Когато се оженя, ще е в нещо такова, ама по-обемисто.
И Каролина Херера.
Нищо префърцунено, но е красиво. Добра работа.
И Кристиян Лакроа.
И Ланвин.
И Диор.
И Оскар де ла Рента.
А накрая - Вивиан Уестууд.
Рокля, толкова специална,
че би накарала да се размечтае и най-невярващата в брака жена.
И тогава се случи невъзможното.
Скъпа Кари, видях снимките. Роклята е създадена за теб! Вивиан Уестууд.
И просто така Вивиан Уестууд прати предишната ми рокля на боклука.
Може ли да се облегна?
Ти ли си последният човек в Ню Йорк, който взима книги от библиотеката?
Харесва ми миризмата им.
Тази е старичка.
"Любовни писма на велики мъже", том 1.
Аз там ли съм? - Не.
Но някои от съучениците ти са тук: Волтер, Наполеон.
Малката, имаш нужда от очила. - Не е вярно. Имам твоите.
Ето едно от Наполеон.
"Прескъпа Джозефин, будя се обгърнат от мисли за теб."
Типичен дребен мъж. Предлага всичко от самото начало.
Защо го четеш? - Изследване за новата ми книга.
За какво ще е? - За любов.
Преди пишех за това как да намериш любовта.
Сега искам да пиша за това какво става след като я намериш.
Интересно. И какво става? - Очаквай включване.
Слушай. От Бетовен е.
Давай, Лудвиг.
"Мислите ми пътуват към теб, моя безсмъртна любима.
Мога или да живея истински с теб, или да не живея изобщо."
Добро е.
"Бъди спокойна, любов моя, ти си ми всичко.
Само чрез спокойно обмисляне на нашето съществуване
можем да постигнем нашите цели да живеем заедно.
Продължавай да ме обичаш. Никога не подценявай
най-вярното сърце на своя любим.
Завинаги твой. Завинаги моя. Завинаги наше."
Някога писал ли си ми любовно писмо?
Любовен факс брои ли се?
Кога съм получавала любовен факс? - Сигурен съм, че секретарката ми
ти е пратила все някога. - Да бе.
Какво да ти кажа, скъпа. Не ми е в стила.
Освен това те е трябвало да пишат. Били са разделени от половинките си
от войни и стотици километри.
А аз съм ето тук. Здравей.
Правиш ме много щастлив. - Да, да, искам го написано.
Умът ми беше предбрачно зает и съм забравила да си върна книгите.
И сега трагичните любовни истории на Брулени хълмове и Любовна история
ще ми струват повече от няколко пролети сълзи.
Извинете, къде ще бъде сватбата? - Нагоре по стълбите.
Беше идеално.
С Тузара щяхме да се оженим в нюйоркската забележителност,
която е приютила всички велики любовни истории.
Къде е сервитьорът със сметката?
Успокой се, Миранда. Магда още не е приключила.
Имам работа вкъщи, която трябва да свърша.
Трябва да отида до тоалетната. - Аз ще го заведа.
Благодаря, Магда.
Ще измием това хубаво лице. Хайде, миличък.
Какво?
Няма ли да оставим трудолюбивата бавачка да си довърши вечерята?
Съжалявам, изморена съм. Брейди ме събуди в пет сутринта.
Мен също ме събуди. - Да бе.
Трябва спрем да пускаме Брейди в леглото.
Имаш мляко на горната устна. Какво пък сега?
Постоянно ме критикуваш. - Не е вярно.
Искаш да си ходиш с пяна и никой да не ти каже?
Да имаш да ми кажеш нещо?
Да! Да! - Чакай, не свършвай още.
Да! - Не, чакай. Ела отгоре.
Да приключваме вече.
Трябва да ставаме след четири часа и половина.
Ние никога не правим секс, а ти искаш да приключваме вече?
Стив, правим секс. - Кога за последно сме правили секс?
Още имаше сняг.
Вие колко често правите секс? - Секс.
Миранда, моля те. - Какво?
Тя е на три. Не знае какво означава.
Аз съм на 41 и още не знам какво означава.
Знам, но тя повтаря всичко.
Ако знаех, че ще има ограничения в женските приказки, нямаше да дойда.
Не, може да си говорим. Нека само не използваме думата.
Добре. Вие колко често...?
Оцветявате? - Благодаря.
Аз не мода да се наситя, мога да оцветявам по цял ден.
Ако можех, щях да използвам всичките моливи от моливника.
Схванахме. Обичаш да оцветяваш. Защо питаш?
Оцветявахме си вчера и аз тъкмо да...
Свършиш? Извинявай, за това няма еквивалент.
Той искаше да сменим позата, а аз казах:
"Да приключваме вече."
Той се опитваше да удължи акта. - Това лошо ли е?
Да, когато си на пълен работен ден. - Аз съм на пълен работен ден.
Да, но нямаш петгодишен син, крайни срокове, срещи
и свекърва в старчески дом с напредващ Алцхаймер.
Просто сме във фаза, в която не оцветяваме.
Фазите идват и си отиват, нали? - С всяка двойка е различно.
Ние с Хари правим любов два-три пъти седмично.
Сега се чувствам по-зле. - Ти кога за последно...?
Преди шест месеца. - Леле.
Звучи дълго, но е просто сух период. - Обзалагам се.
Кари, ами ти и Тузара?
Хайде, аз казах, кажи и ти.
Но ще ви кажа следното. Когато Тузара оцветява,
много често излиза извън очертанията.
Това много ми помогна.
Джон?
Здрасти. - Ела тук.
Определено извън очертанията.
Пратете го на Смит Джеръд на адреса на офиса.
Трябва да тръгвам. Нещо тъкмо изникна.
Имам подарък за теб. - От този ъгъл ми харесва.
Но как?
Ти си бил на телефона на търга.
Знаех колко много го искаш. - Но аз щях сама да си го купя.
Аз исках да ти го подаря. За нашата годишнина.
Срещнахме се преди пет години.
Вярно. - Харесва ли ти?
Само да поясним, това е пръстен с диаманти,
а не диамантен пръстен, нали? - Да.
В такъв случай - страхотен е.
Това е второто ми любимо нещо, което съм намирала там.
Моят подарък е малко по-орален.
Скъпа, трябва да си лягам. - Да си лягаш? Едва 19:30 е.
Трябва да съм в студиото в 6 часа. А преди това имам тренировка.
То така се започва.
Докато се усетим, ще почнем да правим секс три-четири пъти седмично.
Ето така Саманта разбра, че си има нов съсед.
Оттогава, нощ след нощ,
докато Смит спеше за хубост,
Саманта си намери занимание.
Продължавай. - Добре.
Дръж ги затворени. - Добре.
Така. Отвори.
Двойни врати.
Дотук - добре.
Божичко.
Караш ме да се гордея с теб. - Харесва ли ти?
Дали ми харесва?
Като любов от пръв поглед е.
Ето.
Дръж.
Сега вече вярвам, че всичко това се случва.
Не мога да повярвам, че се продаде толкова бързо.
Това е знак. - Да, че го пуснах на ниска цена.
Това е храната. Пусни ги, парите са на масата.
Ще започвам с гардероба. Ще съм готова след около 17 години.
Така. Розово листче: да го вземе.
Лилаво: да го хвърли. Жълто: да го прибере.
Вие сте толкова добри приятелки!
Божичко.
Не мога да повярвам. Лили, виж - леля Саманта.
Какво правиш тук? - Доста неща се случиха тук.
Трябва да му се отдаде нужното внимание.
Шампанско!
Помните ли това?
Саманта пусна най-доброто от осемдесетте,
а аз облякох най-лошото.
Давай.
Не сте забавни.
Ела тук! Не се срамувай.
Отне четири приятелки и три дена
да сложат 20 години в 38 кашона.
Докато утре съм при майка ти,
може да заведеш Брейди на първото му празненство самичък.
После ще се срещнем на празненството, ти ще си тръгнеш и ще си в бара до 6.
Какво има?
Правих секс с друга.
А ти си толкова прекрасна
и не знам как бих могъл да ти го причиня.
С теб не бяхме правили секс от толкова отдавна и аз...
Не означаваше нищо. Случи се само веднъж.
И оттогава ме убива.
Теб те убива? - Просто се случи.
Не мислех. - Не ме следвай.
Скаут, махай се.
Миранда, аз все още съм същия.
Така ли?
Стив? Не мога да повярвам.
И аз така реагирах. - Да, тъжно е.
Но няма да го правя по-тъжно, като отседна в лош хотел,
докато си търся жилище. Би ли подала солта?
Освен това трябва да съм в центъра и близо до Бруклин.
Искаме живота на Брейди да остане възможно най-нормален.
Ще бъде с мен през моите дни и със Стив през неговите дни,
а Магда ще обикаля.
Не знам дали този въпрос е разрешен, но Стив как го понася?
Казва, че е опустошен, моли ме да му простя.
Това няма да се случи. Та аз едва го гледам.
Миранда, сигурна ли си, че искаш да го направиш?
Само веднъж е било. Всеки може да се подхлъзне.
Дори и да проумея оправданието, остава изневярата.
Това, че е станало зад гърба ми, нарушаването на доверието.
Благодаря ти, че си това, което си.
През тази седмица Шарлът прави любов с Хари 4 пъти.
Така. Време за сватба. Трябва да обсъдим някои неща.
Не сега. Тъкмо получих имейл от нашия предприемач.
Преместил е датата на приключване още веднъж.
Трябва да му пиша и... - Не, не, не.
Сватбата е преди предприемача.
Освен ако не планираш да го поканиш, което ще го направи гост 201.
Двеста души? Кари, още ли са се увеличили?
Заради роклята е. - Ти каза 75 души.
Как да ти го обясня?
Виж. Ти играеш покер, нали?
Роклята вдигна мизата.
Как се справяш с обета?
Само да напомня, че ще я кажеш пред доста хора.
Ставай. Трябва да довърша това. Нямам време за това.
Не се отнасяш сериозно. - То не е сериозно - това е цирк.
Двеста души?
Шеста страница?
Това ми е трети брак. Как изглеждам според теб?
Не знаех, че това е проблем.
Защо не каза нещо по-рано?
Ти искаше всичко това. - Ами, да.
Но не искаш ли...? - Искам теб. Това искам аз.
Аз можех просто да се подпиша в гражданското.
Мисля, че е късно за гражданското.
Не предлагам... Само казвам.
Виждаш ли, това е физиономията,
която се опитвах да предотвратя.
Ела.
Ти си прекрасно пораснало гадже.
И ето, че скоро дойде нощта преди големия ден.
Ето ги.
Знам, че е традиция на вечерята на репетицията
кумата да разкрива смущаващи неща за булката.
Но в нашата група ние не се клюкарим.
Затова ще вдигна тост за младоженеца. - Казват, че вече е чувал такъв.
Кой е този? - Карл, партньор във фирмата.
Малко тъпак си пада.
Знаете поговорката - от третия път всичко става.
Ей, смотаняк, аз говоря.
Давай, Саманта.
Понякога сме имали съмнения за този прекрасен мъж.
Но след обстойни наблюдения през последните сто години,
моите съмнения се изпариха.
За младоженеца,
който Кари-ра сърцето си завинаги.
Има надежда, Джон. - Тоя е голям противар.
Наздраве. Беше прекрасно, благодаря ти.
Няма нищо по-хубаво от нелегална кубинска пура
след вечеря, нали? - Прав си.
Това беше страхотен тост, Саманта. - Ти си страхотен мъж.
Стив.
Не искам да ви притеснявам. - Не ни притесняваш.
Но... Трябва да говоря с Миранда.
Саманта, би ли я помолила да излезе навън?
Не искам да влизам - вие празнувате. - Разбира се.
Ей, не разменихме и две думи цяла вечер.
Стив е тук.
Бихте ли ни дали минутка?
Ние ще влизаме.
Добре ли си?
Не ми остави избор. Не отговаряш на обажданията ми.
Говориш ми само пред детето, когато не мога да кажа нищо.
Какво би могъл да кажеш, за да оправиш нещата?
Моля те. Беше само веднъж. - Ти ни съсипа!
Ти си виновен. Това, което имахме, е съсипано.
Промених същността си заради теб.
Добре ли си? - Не, не съм добре.
Вие двамата сте луди да се жените. Бракът променя всичко.
Ето те и теб. Помислих, че си офейкал.
Не съм. - След малко почва женското парти.
Всичко наред ли е?
Да, предполагам, че съм уморен.
Добре, прибери се и поспи.
Но първо ме целуни за лека нощ и нека е хубава целувка,
защото ще ми е последната целувка на неомъжено момиче.
Винаги съм знаела, че ще се омъжи за Тузара.
Това е лудост. - Знаех.
След всяка раздяла тайно си мислех: "Не, те са един за друг".
Помисли това след втората раздяла?
Да. - А след петнайсетата?
Ха-ха. Много смешно. Разделяли сме се доста.
Но пък след разделите идва най-върховния секс.
Искаш ли да вдигнеш? Отвори го.
Сега кажи нещо. - Секс.
Сигурна ли си, че не е мое дете?
Ало? - Аз съм.
Господи, чу ли Лили?
Трябва да поговорим. - Моля?
Стоя тук и мисля за обета и...
Наистина ли искаме да го направим?
Тузара е. Ей сега се връщам.
Наспинкай се, младоженецо.
Какво има? - Просто...
Всичко е страхотно така както си е.
Не искам да го прецакам. - Няма да го прецакаш.
Вече два пъти се е случвало.
Виж сега.
За мен се жениш утре. Не за някой друг.
А аз се омъжвам за теб. Ти и аз.
Искаш ли да чуеш най-добрата новина?
Да.
Вече сме пробвали всякак да прецакаме нещата.
Усмивка ли долавям? - Да.
Изглежда имаш писателско безсилие относно обета си.
Така е. - Като професионален писател
мисля, че е най-добре
да спреш да мислиш за това и да си легнеш.
А сутринта...
Ще знаеш какво да правиш. - Точно така.
А ако не, то напиши: Аз ще те обичам.
Просто, в целта...
А аз обещавам, че няма да си приписвам правата.
Сега ще си легнеш, нали?
Добре, лека нощ.
Ще се видим утре.
Помни: аз и ти.
На това му викам булка.
Преди да тръгнем, ще вземем цветята, нали?
Миранда, за теб са далиите. Саманта, за теб са розите.
А Шарлът... - Ще се погрижим за това.
Ало? Бихте ли ми дали Кари?
Ало?
Кой изкара кучетата? Махнете тези кучета от тук!
Само това ни е трябва - да вземат да опикаят роклята!
Момичетата са в тази кола. - Всичките ли?
Всички заедно. Повдигни я малко, така.
Кари е, оставете съобщение.
Ще се видим там. Толкова си красива.
Синята, червена и черна.
Къде е черната? - Идвам, идвам.
Ти следваш червената.
Това е булката. Облечена е като принцеса, виждаш ли?
Би ли подържал?
Хайде, сместете се.
Все едно тикаме сметанов облак в ключалка.
Ще се видим в библиотеката.
Кари е. Оставете съобщение. - Защо не ми отговаряш?
Наистина трябва да говоря с теб. Звънни ми веднага щом чуеш това.
Без повече гости на стълбите. От тук ще минават младоженците.
Имаме проблем. Тях ги няма.
Вероятно са в задръстване. - И двамата?
Кари е. Оставете съобщение. - Не мога да вляза без теб.
Скъпа... Цялата тази сватбена история ми дойде в повече.
Трябва да зная, че сме си аз и ти.
Само ти и аз. Както каза.
Хайде, скъпа. Обърни се да те видя.
Изглежда прекрасно. - Виж, мама. Ето ги, идват.
Трафикът беше ужасен.
Здравейте, прекрасни сте.
Готови сме.
Няма го.
Кой го няма? - Младоженецът.
Какво става?
Тузара го няма. - Но ние закъсняхме с 25 минути.
Някой звънял ли му е?
Дайте ми телефон. Някой да ми даде телефон.
Не знам как се работи с това. - Ето, скъпа.
Я да ти видя вратовръзката.
Ало? - Добре ли си?
Звъня ти от час.
Защо не си вдигаш телефона? - Защото не знам къде е.
Какво става? Къде си? - Бях отпред. Току-що си тръгнах.
Не мога да го направя.
Господи.
Кари? Кари!
Няма да дойде. - Как така няма да дойде?
Изведете ме оттук. Изведете ме оттук!
Вие я изведете, аз ще се погрижа за останалото.
Какво, по дяволите, правя? Обърни, връщаме се.
Улицата е еднопосочна. - Докато заобиколим, ще е тръгнала.
Зад нас е чисто, обърни.
Мисля, че това са те. - Отбий.
Кари.
Кари, уплаших се за минутка, но вече съм готов.
Знаех си, че ще го направиш! Знаех си!
Кари, съжалявам. - Унизена съм!
Съжалявам, съжалявам, Кари. - Хайде, хайде.
Кари, чакай, съжалявам. - Не! Не!
Хайде, качваме се в колата. Всичко е наред.
Мислех, че все още ще ме боли ужасно.
А не усещам нищо.
Бих искала още малко "нищо".
Да, все още съм зарязана.
Какво му стана? На вечерята си беше добре.
Знаех си още като звънна вчера.
Досещах се. - А защо не каза нищо?
Не исках да повярвам.
Дори не исках да го изричам на глас.
А сега няма къде да живея. - Ще останеш тук.
Завинаги. - Може би трябва да хапнеш нещо.
Някой да е гладен? - Не.
Как ще се върна изобщо там? Как ще си взема дрехите?
Скъпа, ще наема хора да го направят, каквото кажеш.
Наемен убиец?
Нямам какво да облека, освен сватбената рокля.
Дрехите ти за медения месец са тук.
Ето я и най-хубавата част.
Меден месец в романтичен мексикански курорт,
предварително платен с моята кредитна карта,
защото исках да изненадам мъжа, който ме заряза.
Аз мога да го оправя. Най-много да кажа, че някой е умрял.
А не е ли?
Дръж очичките затворени.
Шарлът. Ела тук.
Мисля, че направих нещо наистина ужасно.
Казах нещо на Тузара на репетицията.
Какво имаш предвид? - Разстроих се след като Стив дойде.
Тузара дойде при мен и аз казах нещо от сорта:
"Вие сте луди да се жените."
Само излезе от устата ми.
Мислиш ли, че това е причината? - Не.
Тузара не искаше да се жени от години.
Мисля, че трябва да кажа на Кари. - Не, не, не.
Това е много лош момент да го споменеш.
Не, не. Трябва да уцелиш подходящия момент.
Оказа се, че не мога да я изключа от медения месец, но включих нас.
Моля? - Тъкмо запазих три места за полета.
Мексико - ние идваме!
Аз не мога да отида, имам работа.
Джеръд. Смит Джеръд - с Дж.
Точно така, благодаря.
Нека колата го чака там... - Пристигнахме, ще ти звънна по-късно.
Добре дошли в Мексико.
Имате ли безжичен Интернет?
Извинете, объркан съм. Чакам г-н и г-жа Престън.
Скъпи, има да чакаш.
Това ще я убие.
Къде е тя? - В банята.
Да поогледаме.
Това е спалнята.
Божичко. - Вземи.
Ти оправи от тази страна.
Къде ще ги сложим?
Без повече лиготии за младоженци. Това е много важно.
Ето я.
Ще има страхотен залез.
Пуснете щорите.
Всичките.
Добро утро. - Сън ли беше?
Кари? Време е за вечеря. Проспа целия ден.
Е, и?
Скъпа, трябва да хапнеш нещо.
Изморена съм. - Тогава хапни и те оставям да спиш.
Благодаря, Паоло. - Няма защо.
При цялата тази прясна храна ще ядеш пакетиран пудинг?
Това е единственото нещо от бюфета, което е сигурно.
Виж: произведено в Покипси. Не искам да рискувам.
Това е петзвезден хотел. - Но е в Мексико.
Кари.
Има ли кафе? - Да, разбира се.
Слънцето е страхотно.
За Бога, скъпа, колата толкова ли е скъпа?
Какво? Не знаех, че ще слагам бански.
За какво говориш? - Не съм си правила кола маска.
От кога - 1998? - Имам си други грижи.
И на погребението си нямаше да съм в такъв вид.
Саманта, когато си омъжена, приоритетите ти се променят.
Не обвинявай брака.
Тя е омъжена, а не развъжда национален парк между краката си.
Как въобще успяваш да се кръстосаш? Да ти запиша ли час?
Ако ти прорасне още малко, няма да можеш да си я намираш.
Сега, какво? Моя ли е вината?
Спрях да правя секс с мъжа си и си го заслужих?
Благодаря за разбирането. - Скъпа, извинявай. Не исках...
Добре съм.
Да отидем на вечеря в хотела.
Наистина? - Да.
Трябва да направя нещо, за да изляза от тази Мекси-кома.
Скъпа, ти се пошегува.
Радвам се.
Аз съм Феликс и ще ви обслужвам. - Започваме с четири маргарити.
Без мен. Аз искам бутилка минерална вода.
Аз ще изпия нейната маргарита. - Може ли номерата на стаите ви?
В една от частните къщи сме. Номер 3.
Много добре, г-жо Престън.
Все едно ме застреляха от упор.
Шарлът има пудинг в чантата си Прада.
Някога ще се засмея ли пак? - Да.
Кога? - Когато нещо е наистина смешно.
Ако не бяха тия мариачи, щях да чувам собствените си мисли.
Страхотно. Нека пак да дойдат по някое време.
Благодаря.
Не можа да излезе от колата.
След това, което ми причиняваше в продължение на десет години,
не можа да направи усилие и да излезе от колата.
Аз направих усилие. Сложих си птица на главата.
Птица ли беше? - Да.
Мислех, че са пера. - Беше птица.
Беше красиво. - Наистина.
Той е лош човек.
Винаги е бил.
Лошите хора вършат лоши неща. - Добрите хора също вършат лоши неща.
И добрите те прецакват, и лошите те прецакват.
А останалите даже не знаят как да те прецакат.
Повярвайте ми, разучила съм. - След всичко, което знам за него,
след двадесет години на горчиви уроци,
аз захвърлих всякаква предпазливост, слагайки името му на резервацията.
Ако се бях срещнала сега, нямаше да се позная.
Така и така сме на въпроса,
не мога да повярвам, че животът ми се върти около мъж.
Кога съм позволявала това да се случи? - Но ти го обичаш.
Това значи ли, че трябва да казвам името му 50 пъти по-често от моето?
Трябва ли да слагам неговите нужди преди своите?
Винаги ли всичко е за него? Това ли е любовта?
Не, това е бракът. - Дори този пръстен.
Аз исках да си го купя сама.
Това означаваше нещо за мен. Знаех, че мога да си го позволя.
А изведнъж той ми го купува. - Защото знаеше колко много го искаш.
Да, но всеки път, щом го погледна, виждам него, а не мен.
Готови ли сте с...? - По още едно питие.
Още по едно? - Спокойно, на почивка сме.
Технически сме на моя меден месец. - Не, мисля, че сме на техния.
Да, всичко е толкова възбуждащо.
"Пощата ви е препълнена." Няма начин да не е.
Няма по-подходящо време от настоящето.
Не съм готова още.
Отивам да бягам, а после съм на Пилатес.
Някой иска ли...?
Здрасти. - Добри новини.
Току-що получих имейл от адвоката на купувача ти.
Готови са да ти продадат обратно апартамента на по-висока цена
и са готови да го освободят докато се прибереш
срещу допълнително обезщетение.
Очевидно можеш да се прибереш, но на по-висока цена.
Сега нека върнем нещата ти там.
Вие двете можете да управлявате света.
След тренировката Шарлът не можеше да не мисли
колко благословена е всъщност.
Тази седмица я накара да се чувства благодарна за брака си.
И само за секунда, докато си представяше любимите,
тя забрави къде е и отвори уста.
Здравейте, г-це.
Случвало ли ви се е? - На мен не.
Скъпа, какво има? - Заключено е, мият.
Опитай...
Да не би току-що да...? - Тихо, тихо, тихо!
И просто ей така
Шарлът напълни гащите.
Господи.
Миранда беше права. Когато нещо беше наистина смешно, аз се засмях.
Божичко.
Първо съобщение: получено в събота, 20 септември, 12:30.
Кари, обади се. Искам да те чуя преди...
Не можех да се сетя за по-добро време да си наема асистентка.
Не, не вдигам кашони.
Определено няма да вдигам кашони. Но бих желала кариера в модата.
Това не е обезмаслено.
Харесвам книгите ти. Много яко пишеш.
Кати? Изглеждаш ми пияна. - Мъничко.
Така и не съм си лягала от снощи.
Но набирам текстове като стой, та гледай!
Имам диплома по Финанси от Принстън
и за последните две години съм бил асистент на Мерил Линч.
Впечатляващо. А защо, според теб, си подходящ за тази работа?
Значи сте от Сейнт Луис? - Точно така, Луис от Сейнт Луис.
И имате диплома по Компютърни науки.
Точно така. - Браво на вас. Аз едва пиша смс-и.
Работили ли сте като асистент? - Не, но съм най-голяма от шест деца
и съм сигурна, че ще се справя с всичко, което ми дадете.
Леле, шест деца. И как е? - Претъпкано.
Дойдох в Ню Йорк, за да ми е по-широко, а къде съм сега?
В едностаен апартамент с три съквартирантки.
Освен проблемите с пространството, защо дойде в Ню Йорк?
Да се влюбя. Изтъркано е, нали? - Не.
Не е, просто е доста честно.
Не мисля, че съм чувала някой да го каже от доста време.
Луис от Сейнт Луис, имам още един въпрос.
Как едно безработно момиче с три съквартирантки
може да си позволи чанта на Луис Витон?
Наех я. Има едно местенце...
Как не знам за това? - Сестро, стой до мен, ще те вкарам.
И тя наистина ме вкара.
Здравейте, Луис е. Обаждам се от името на Кари Брадшоу.
Да, получила е поканата, но няма да успее да дойде.
Сложете го ей там.
Само след три дена
аз започнах да мисля за нея като за Света Луис от Сейнт Луис.
Там няма нищо за теб.
Докато аз се нанасях обратно в апартамента си,
Миранда си търсеше нов в центъра.
Виждате ли китайския надпис? - Да.
В сп. "Ню Йорк" пише, че е новият многообещаващ квартал.
Дали не е натам? - Дали няма да си дойдеш вкъщи?
Ето, бял мъж с дете.
Ние сме за там, за където е и той. Хайде.
Живяла съм тук. Това беше изцяло украинска местност.
Нанасяте ли се или се изнасяте? Изнасят се! Отивам да проверя.
И така в стария украински квартал Миранда намери новия си апартамент.
Здравейте, интересувам се от апартамента.
"И те останали там до края на живота си,
защото птиците били постоянно нащрек
и жените не можели да направят и една стъпка вън от вратата.
А Пепеляшка и принцът заживели щастливо."
Знаеш, че това е просто приказка, нали, мила?
В реалността нещата не винаги стоят така.
Мисля, че трябва да го знаеш отсега. - Още веднъж.
Още една си отиде.
Здравейте! - Здрасти.
Мама се прибра.
Благодаря ти, че я наглеждаше докато бях на доктор.
Няма проблем. Всичко наред ли е? - Да.
Бременна съм. - Но как?
Нали знаеш, хората казват, ще като спреш да опитваш и става.
А лекарката каза, че познава и други двойки, които са осиновили
и после са имали собствено дете.
Скъпа. - Кари, бременна съм.
Явно в някои къщи приказките стават реалност.
Това беше страхотно.
Изглеждаше малко отчуждена. - Отчуждена? Та ти още си в мен.
Искаш ли да поговорим? - Кога съм искала?
Добре, тогава аз ще говоря.
Твоите приятелки ги прецакаха техните половинки.
Как да не си отчуждена?
Не е само това.
Напоследък не се чувствам близка до...
Какво, до мен? - Не. До живота ни тук.
Какъв живот тук? Аз само работя,
а ти бягаш в Ню Йорк при всяка отдала се възможност.
Не при всяка. Само за най-важните неща.
А това, че съм ти мениджър - идва ми в повече.
Почва да ми опротивява.
За последните две години всичко се върти около теб.
За първите три години всичко се въртеше около теб.
Знам, беше по-хубаво.
За известно време няма да идвам в Ню Йорк.
Ще изкараме няколко уикенда в опит да заздравим връзката си
тук в Ел Ей.
Извинете, може ли да ме свържете със Саманта?
И аз в началото си казвах: "Не ми нареждай какво да правя".
Но после трябваше да призная, човекът е прав.
Моля, вкарайте още 85 цента.
Скъпа, от уличен ли се обаждаш? Къде ти е мобилния?
На дъното на океана в Мексико.
Искаш ли да ти уредя нов? - Не. Без телефон - без обаждания.
Без обаждания няма въпроси. Без въпроси няма отговори за сватби.
Освен това ми е извинение да си ползвам ръкавиците.
Моля, вкарайте още 85 цента.
Страницата ти в Интернет е пълна бъркотия.
Аз също съм в пълна бъркотия.
Кога ще стигнем до важните неща, например гардероба ми.
Едно по едно. Някога ще отговориш ли на имейлите?
Да. - Кога?
Сега? - Добре.
Аз ще чета, ти ще ми диктуваш. - Става.
Кой е john@jjpny.com?
Мамка му, той е, нали?
Трий.
Няма ли някакво киберпространство, където да пратиш тези писма,
за да не се налага повече да получавам писма от него?
Направи го, моля те.
Сигурна ли си, че искаш да прекратиш всякаква комуникация с него?
Добре.
Не вярвам, че ще се маскираш.
Всичките родители в училището на Брейди се маскират.
Забавно е. Според неработещите майки, които няма какво да правят.
Какво имаме? Вещица и секси котенце.
Има само две възможности за жени: вещица и секси котенце.
Уместна забележка, сестро.
Може да сложа това, да нося куфарче и да мина за себе си.
Имам имейл от Тузара. "Не знам какво да кажа."
Тогава не ми пращай имейл. - Ти какво очакваше?
А в полето със заглавието имаше две думи:
Много съжалявам.
И Стив само това го тресе: "Съжалявам, съжалявам."
Праща имейли, съобщения,
цветя, картички със "Съжалявам."
Защо не пробваш да не правиш нещата, за които после съжаляваш?
Може би съжалява.
Може би и Тузара съжалява.
Схванах намека.
Плашиш жените.
Трудно бих се уплашила след това, което се случи.
Все още не вярвам, че ми се случи. Знам, че се е случило,
но не мога да повярвам.
Нощем премислям всяка подробност от изминалата седмица.
Има една подробност, която исках да ти кажа.
На репетицията... - И тогава го видях.
Единственото нещо, което можеше да ме уплаши.
Изглеждаш страхотно. - Чакай, чакай.
Какво пише в бележката от редактора?
"Сватбата на Кари Брадшоу и Джон Джеймс Престън беше отменена,
докато този брой излизаше от печат. Брадшоу е...
Брадшоу е какво?
Брадшоу е все още неомъжена и живее в Ню Йорк.
Не исках да го купувам,
но така останаха с един брой по-малко.
Видях го. Снимките са прекрасни. - Да, аз съм красива булка.
Здравей, слънце. - Здрасти.
Заповядайте. - Хайде, скъпа. Дай си шапката.
Виж, хората, които не знаят,
ще видят само страхотни снимки. А хората, които знаят,
ще видят само какъв задник е той.
Мама каза лоша дума.
Това за мен ли е?
Лили, благодаря ти.
Ти каква ще бъдеш за Хелоуийн? - Пепеляшка.
Или Мулан. - Не.
Дойдохме да те питаме искаш ли да дойдеш да обикаляш с нас.
Да! - Ще бъде само в нашата сграда,
ако си в настроение. - Да!
Да!
Нямаш ли костюм? - Вгледай се по-подробно.
Аз съм зарязана на 41- най-страшното нещо в Ню Йорк. Бау!
Нали знаеш, че трябва да ми дадеш малко от твоите лакомства?
Да.
Да ти сложим маската.
Виж ти... - Лакомство или пакост!
Кари. Видях те във Воуг.
Съжалявам. Ето, скъпа.
Лакомство или пакост!
Луис.
Боже, не можах да те позная.
Това е целта. Главата ми е в програмата за защита на свидетели.
Харесва ми как изглеждаш.
А на мен ми харесва този Шанел. - Мой е до вторник.
Време е да се върнем към света.
Стана ли време?
Новият ти номер: 347-85...
347? Не, не, аз започвам с 917, винаги с това съм започвала.
Опитах, но нямаха вече от тях. Сега си 347.
Саманта Джоунс. - Кари Брадшоу. Или поне бях.
Какво е станало? - Номерът ми почва с 347, гадно, а?
347 е новият Ню Йорк.
Искам стария Ню Йорк със стария код и старото ми желание за живот.
Стар, нов, радвай се, че въобще е Ню Йорк.
Още едно бреме на живота в Ел Ей:
съседът ми се е утепал за секс.
Не мога да спра да го зяпам. - Да го зяпаш?
Само гледам. След като видях Стив онази вечер, не бих и помислила...
Трябва да го видиш. Всяка нощ
прави секс с различен партньор. Той е като
мен от преди 5 години. - Да, когато аз почвах с 917.
Какъв е смисълът да си имаш секси съсед,
ако не можеш да правиш секс с него?
Разбрахме се, че на корицата ще бъде само Смит.
Обадете ми се.
В усилието си да стои далеч от къщата и проблемите,
Саманта отиде на пазар.
Искате ли да спасите кученце?
Има нужда от добър дом. - Не, благодаря.
Тъкмо Саманта се убеди, че кучето не е за нея,
Скопена е, но още й се иска.
Саманта не можеше да се отприщи и затова пазаруваше.
Какво ще се случи, ако тези изведнъж изчезнат?
Знам къде живееш. - За чифт от тези ще се преместя.
Чакай, Кари, не го отваряй.
Искаш ли да се отърва от нея? - Не.
Твърде е красива.
Просто ще... Ще я скрия надълбоко,
така, както направих с чувствата си.
Липсва ли ти? - Всеки ден.
Странно е...
Почти не съм плакала.
Може би...
Може би има количество сълзи, които може да пропилееш за един мъж,
а моето количество вече е свършило за него.
Знам как се чувстваш.
Приятелят ми от Сейнт Луис скъса с мен миналата година,
но ми липсва постоянно.
Изведнъж ми просветна. В антрето ми имаше две жени с разбити сърца.
Луис, имаме нужда от коктейл. Грабвай си чантата под наем.
Беше ми толкова трудно.
Защото мислех, че Уил, така се казва,
мислех, че е любовта на живота ми. - Какво се случи?
Каза, че ме обича, но не съм голямата му любов.
Заболя ме, но го преживях.
Няма да се отрека от любовта. - Браво на теб.
В любовта е истината.
Виждаш ли това? Това е любов. И си я нося в мен по цял ден.
Извинявай.
Спомням си тази усмивка. Кой е мъжът?
Скоро се срещнахме. Иска да се срещнем на по питие.
В 23:30, това си е показа на секс.
Не е вярно. Той е сервитьор, свършила му е смяната.
Луис, повярвай ми, не получавам съобщения, нито пращам такива,
но подтекста на това съобщение е покана за секс.
Но ако се срещнем само за питие, тогава няма да си права, нали?
Добре, забавлявай се. Затова са ти двайсетте.
През трийсетте ще научиш някои уроци.
А през четирийсетте ще плащаш сметките.
В такъв случай ще пийна още едно.
Всичко опира до бюрото.
Ако намеря бюрото, музата ще дойде. И по-добре да дойде бързо,
защото с аванса за новата книга плащам на декоратора.
Страхотно е, че правиш основен ремонт на апартамента.
Ами, изхвърлям старите
и внасям доста скъпичките.
Хари звънна и ми каза, че вече не бягаш.
Защо го е направил? - Защото те обича и е притеснен.
Няма за какво да се притеснява.
Докторът ли каза, че не е препоръчително?
Не, каза, че няма проблем, защото тичам отдавна.
Тогава защо не...?
Защото се страхувам, че нещо може да се случи.
Цяло чудо е, че забременях.
Имам всичко, за което съм мечтала.
Толкова съм щастлива, че направо се ужасявам.
Никой не получава това, което иска. Виж теб и Миранда.
Вие сте добри хора, а какво ви се случва?
Разбира се, че нещо лошо ще се случи и с мен.
Скъпа...
Та ти се наака в панталона си. Може би лошото вече ти се случи.
Ти бягаш всеки ден, това ти е навик.
Не можеш да спреш да бъдеш себе си, защото те е страх, нали?
Добре.
Така, ето ни и нас.
Заедно с последните есенни листа
си отиде и страха на Шарлът.
До първия сняг вече си беше възвърнала формата.
Сигурна ли си, че няма да приемеш нито една покана за коледно парти?
Да, чудесно си изкарвам и сама.
Сигурна ли си? Тази изглежда добре.
Отивай си вкъщи. Хайде, ще си изтървеш полета.
Добре, но първо...
Весела Коледа.
Не беше нужно. - Символичен е.
Луис от Сейнт Луис. - Каза, че не си го гледала.
Господи.
Сега се чувствам гадно.
Ако знаех, че ще си разменяме подаръци,
щях да ти купя един още преди две седмици
и да го скрия тук.
Не е това, което си мисля. - Не знам, отвори го.
Моя си Луис Витон?
Правилно. Няма повече чанти назаем.
Вижте кой се върна от големия град.
Това беше най-добрата ми покупка.
Новогодишната нощ, прекарана с купешки спагети.
Помниш ли какво се казва точно в полунощ?
Честита Нова Година!
Само че ще го кажеш с много по-развълнуван глас.
Ще кажеш: "Честита Нова Година!" - Честита Нова Година.
Казваш това и после даваш целувка.
Готов ли си да тръгваме? - Да.
Взе ли Батман, който Дядо Коледа ти подари?
Мисля, че е в кухнята. - Трябва да си вземеш новия Батман!
Имаш ли планове с момичетата?
Всички ще си останем по къщите тази вечер.
Искаш ли да дойдеш да прекараш вечерта с нас?
Може да отидем някъде от твоята страна на моста.
Не, благодаря.
Миранда, не съм искал да те нараня.
Намерих го.
Батман. - Ето го, да.
Сложи си шапката. Навън вали. - Ето така.
Ще взема Батман с мен.
Честита Нова Година. - Честита Нова Година.
Целувка.
Ще се видим утре.
Това е новият ми...
Ало. - Честита Нова Година.
Прекарваме си чудесно. Само ти липсваш. Ела.
Мило от твоя страна, но не мога, пиша.
Добре. Но не пишеш.
Така е. А ти не си прекарваш чудесно, нали?
Така е. Спаси ме. Тук никой не се забавлява.
Веселието е принудително. - Всяко новогодишно парти се нуждае
от посещение от едната сестра Бронте.
По-добре да е Бронте, отколкото Хилтън.
Благодаря, но...
До 22:00 вече ще съм заспала
и няма да знам колко бляскава е трябвало да бъде тази нощ.
Ало? - Мислех си,
че едно от преимуществата да имаш семейство
е да не трябва да прекарваш Нова Година сама с китайско.
Аз съм сама с китайска храна.
Бях заспала. - Извинявай.
Няма нищо. Къде е Брейди?
Ред е на Стив да го вземе. - Вярно.
Хайде, заспивай. - Няма проблем.
Добре ли си? - Да.
Малко се разочаровах,
че гледам тъпи предавания и съм сама.
Искаш ли да дойда? - Живея далече.
Ще хвана такси.
На Нова Година - да бе.
Добре съм, само исках да поговорим.
Отивай да спиш, ще се видим догодина.
Лека нощ. - Лека нощ.
Почти стана време. - Шампанско?
Господи, добре, че си тук.
Здрасти.
Не си сама.
Честита Нова Година!
Може би са...
Леко, момиче. - Добре ли си?
Да, мерси.
Три месеца карах кола в Ел Ей и забравих как да си ползвам краката.
Всяка пролет жените на Ню Йорк
оставят тъпите избори зад гърба си и се вглеждат в бъдещето.
А то е познато още като: "Седмица на модата".
Извинете. - Ето ги нашите места.
На първия ред ли сме? - Трябваше да ползвам някои връзки.
Много мило. - Ще отида да им благодаря.
Решете къде ще обядваме, аз ще запазя места - като едно време.
Значи това сте правили през съботите,
докато аз съм била със Стив и Брейди в Аквариума?
Ами...
Не всяка събота.
И да знаете - винаги бяхме на първия ред.
Стив прави най-смешната физиономия на делфин.
По-скоро е делфин, който прилича на Стив.
Наистина ли не можеш да му простиш? - Предлагаш ли нещо?
Стив ми харесва. Винаги съм го харесвала.
Извини ти се сто пъти. А и не се вижда с никого.
Какво още ти трябва? - Тогава и тя да прости на Тузара, а?
Не, него мога да го убия.
Понякога, докато бягам,
си представям какво ще му кажа, ако изобщо го видя отново.
Имам перфектната първа реплика.
Искате ли да я чуете?
Да.
Проклинам деня, в който си бил роден.
Впечатляващо. Отработи и движението с ръката.
Не знам дали беше заради модата,
или поради факта, че бяхме отново четирите заедно,
но за първи път от доста време
се почувствах себе си.
Да хванем такси, умирам от глад. Не знам какво...
Дрехите от естествена кожа са убийство!
Убийство! Убийство!
Убийство! - Господи, липсва ми Ню Йорк!
Две седмици по-късно срещнах приятеля на Луис.
По Коледа те осъзнали колко много се обичат.
Тъкмо навреме за Свети Валентин.
На леля Кари... С обич, Лили.
Ало?
Обаждам се да проверя дали не си се обесила на душа си.
Звъниш час по-рано. - Какъв е планът за Св. Валентин?
С Миранда сме на вечеря,
а след това на един доста критикуван филм.
Чудесно! - А ти?
Правя суши за Смит. Оставям минутка за реакция.
Ама ти можеш ли?
Ходихме на уроци преди време.
Когато влезе тук в 19:30,
аз ще го изненадам легнала гола на масата в хола,
покрита с домашно суши.
Явно имаш свободно време.
Нещо ново?
Доста любов има тук.
Аз ли си втълпявам или хората са се побъркали днес?
Миналата година беше същото. Само че ние бяхме в другия отбор.
Добър вечер. Това е менюто ни за Св. Валентин.
Всички специалитети са на романтична тематика тази вечер.
Ще желаете ли вино? - Да.
В чаша или...? - В бутилка.
Сега се връщам да взема поръчката на вас и вашата половинка.
Защо точно днес ти трябваше да гледаш онзи брой на Воуг?
Защото съм емоционална резачка.
Заслужих си го. Да обикалям цял Ню Йорк
и да вярвам, че най-накрая и аз ще имам щастлив край.
Видяхте ли? Любовта завладява всичко!
Вижте ме в тази единствена по рода си булчинска рокля,
омъжвам се за любовта на живота си. - Искате ли още една бут...?
Да. - Да!
И знаеш ли какво - със статията не казвам нито веднъж "ние".
В цялата статия беше пълно с: "Аз мисля" и "Аз искам".
Беше от твоята гледна точка. - Точно така - от моята.
Цялата сватба беше от моята гледна точка.
Позволих на сватбата да стане по-важна от Тузара.
Заради мен той не слезе от колата. - Добре.
Аз казах нещо на Тузара, което не трябваше да му казвам
на репетицията.
Какво говориш?
След като Стив се появи, аз бях наистина разстроена.
Натъкнах се на Тузара
и му казах, че сте луди да се жените.
Ето го и виното.
Благодаря.
Съжалявам, бях разстроена. Стив тъкмо...
От пет месеца премислям всичко.
И за всички тези месеци ти си го крила от мен?
Веднъж опитах да ти кажа, но... - Веднъж?
Опитала си да ми кажеш веднъж?
Трябвало е да опитваш всеки божи ден.
Знам, чаках подходящия момент.
Няма подходящ момент да ми съобщиш, че бракът ми е съсипан заради теб.
Просто се случи. Изобщо не мислех.
Кари, не си тръгвай. - Знаеш ли кое боли най-много?
Че си го държала в тайна от мен.
Аз никога не бих държала нещо в тайна от теб. Никога.
Излъгах. През последните пет месеца
мисля, че е огромна грешка, задето остави Стив.
Ето. Как се чувстваш сега?
Извинете.
Всеки момент.
Скъпа, аз съм, вдигни. Вдигни.
19:20 е и още съм студиото.
Изоставаме и малко ще закъснея. Съжалявам, чао.
След 40 минути сушито беше там, Саманта беше там, но Смит го нямаше.
Това е ужасно.
Това беше същата вечер, която Саманта беше планирала,
но без сушито.
И без другата жена.
Прибрах се.
Денят беше дълъг. - Закъсня с три часа.
Ужасен съм, знам. Ти яде ли?
Да, ядох. Изядох сушито, което бях приготвила за теб.
Сушито, което бях сложила на голо като изненада за теб.
Защо си толкова разстроена? Нали звъннах?
Не можех да вдигна телефона.
Навсякъде по тялото ми имаше суши.
Имам уасаби на места, където никой преди не е имал.
Много ли е смешно, че се трепах цял ден в кухнята,
за да ти направя вечеря?
Направила си суши. Не е кой знае какво.
"Не е кой знае какво". На ти! Не съм от тези жени,
които седят вкъщи по цял ден и чакат мъжът им да се прибере!
Наслади се на домашното суши!
Честит шибан ден на влюбените.
Кари е, оставете съобщение.
Кари, аз съм, моля те, вдигни.
След три дни извинителни имейли, обаждания и цветя,
аз все още не бях готова.
Това е най-дългият период, в който не сме си говорили.
Кари. Здрасти.
Трябва да поговорим. - От колко време си тук?
От преди 17 долара.
Моля те, влез, вече станаха 18.
Странно е да не си говорим. - Разстроена съм.
Кари, разбирам, но просто се случи. Не съм искала да те нараня.
Трябва да ми простиш.
Знаеш ли... - Какво?
Моля те, какво щеше да кажеш?
Не ме оставяш на мира от три дни с молби да ти простя.
А ти не искаш да простиш на Стив за нещо от преди шест месеца.
Нещата не са същите. - И при двете става дума за прошка.
Не мога да съм сигурна, че няма да се случи отново.
Стив, доста си тих днес.
Миранда, знам, че направих така, че да ти е трудно да ми повярваш,
но и ти направи така на мен да ми е трудно да ти вярвам.
Начинът, по който се отнасяше с мен, напълно ме отчужди от живота си.
Хубаво, нарушил съм обет,
но какво ще кажеш за останалите обети?
Като този да обичаш някого в добро и лошо.
Какво ще кажеш за него?
Откъде да знам, че няма да ме наказва до края на живота ми?
Не знаеш.
Тя също не знае дали няма да кривнеш пак.
Всичко, което знаете, е, че искате да продължите напред,
и да поемете риска, че любовта ви няма да позволи това да се случи.
И точно това ще открием тук.
Мина последният сеанс.
Не ни е разрешено да си говорим за две седмици,
през които да решим дали наистина искаме да сме заедно.
После избрахме място за среща.
Ако и двамата отидем там този ден, миналото повече няма да съществува.
Все едно явяването там е обещание, което даваме един на друг,
че и двамата искаме да забравим и да продължим заедно напред.
Можеш ли да го направиш? - Не знам.
Не знам. Трябва доста да помисля.
Да помислиш? Или да почувстваш? - Какво имаш предвид?
Миранда, ти си адвокат. Можеш да защитаваш и двете страни.
Но при чувствата няма логика. Всичко е емоция.
Съжалявам, Харвард, опасявам се,
че ще трябва да основеш това решение на емоциите си.
Тогава съм прецакана. Не знам какво изпитвам.
И това ще стане. Ще дойде моментът, в който ще знаеш.
Ако отговорът е "да", цялата тази логика
ще отлети през прозореца заедно с миналото.
А аз мислех, че мястото за срещата щеше да е най-трудната част.
Къде е? - На моста Бруклин.
На половината път между двама ни. - Логично, но и романтично.
Романтично ще е, ако и двамата се появим.
В противен случай си просто един зарязан на моста.
Не е много добър план.
Здрасти. - Здрасти.
Имам две добри новини. - А аз имам две кафета.
Заповядай. Какво има?
Току-що се чух с посредника, апартаментът на 5-то вече е продаден.
Имате 60 дни преди новият собственик да се нанесе и това е.
А другата новина?
Връщам се в Сейнт Луис и ще се омъжвам през есента.
Божичко! Чакай, дай да го видя.
Невероятен е. - И не е под наем.
В деня на крайния срок за нейното решение,
вярна на подредеността, Миранда имаше "за" и "против".
На Миранда изведнъж й просветна,
че в списъка на Стив може да има повече "против" отколкото "за".
Миранда така и не погледна назад.
Е, почти никога. - Целуни ме.
Междувременно в Лос Анжелис
се оказа, че новата философия не е ключът към истината.
Саманта имаше пари, кариера, мъж, който я обича.
Но тя не можеше да се отърси от чувството, че нещо й липсва.
Бебче, върни се.
Това не е нашата къща.
Къде отиваш?
Извинете. Аз съм съседката...
Кучето ми се втурна към вашия хуй... Хол.
Внезапно й се изясни това, което й липсваше.
Искаш ли да се присъединиш?
Аз съм Данте.
Отбий се някой път.
Вече беше официално.
От мига, в който срещна Данте,
Саманта беше в ада.
До пролетта вече приличах на себе си,
бях в новия си апартамент точно навреме за бебешкото парти.
Извинявай, скъпа. - Няма нищо.
Една жена си сложи чашата на новото ти бюро без подложка.
Казах й, че ако го направи още веднъж, ще й счупя ръката.
Благодаря. - Това банята ли е?
Как си? - Добре, мисля.
Къде е Саманта? Самолетът й кацна преди два часа.
Знаеш я. Сигурно първо е отишла на фитнес.
Вкъщи е най-хубаво.
Скъпа.
В чантата ти има плъх.
Дано е приучен къде се пишка. - Да ви взема палтото?
Хубава чанта.
Саманта! Имаш си куче.
Можеш ли да повярваш? Аз и куче!
За Бога, Какъв корем си отпрала!
Да не е изяла някой?
Влизай! - Очаквахме те.
Ям, за да не изневерявам. - Какво точно ядеш?
Всичко, освен хуя на Данте.
Внимавай с езика, моля те. Този апартамент вече е за възрастни.
Не предполагах колко съм пораснала, докато не го видях на лицата ви.
Как...? Повярвай, казвам го с любов.
Как може да не си го осъзнала?
Отбягвах огледала. - Гордея се с теб, че не изневеряваш.
Няма с какво да се гордееш.
Тъпча се, за да не правя нещо, което ми изглежда напълно естествено.
Не става въпрос за килограмите. Изглеждаш страхотно във всеки размер.
Но щастлива ли си? - Ами...
Във връзките щастието невинаги е на първо място...
Вие колко често се чувствате щастливи в своите връзки?
Този въпрос е към теб.
Всеки ден. - Чувстваш се щастлива всеки ден?
Не по цял ден, но всеки ден - да.
Ти кога за последно беше щастлива?
Преди шест месеца.
Това е нормално за Ел Ей.
Какво ще правя? - Стомахът какво ти нашепва?
Знам, но Смит беше с мен по време на химиотерапията.
Ако той е успял да изтърпи това заради мен,
аз би трябвало да остана в тази връзка заради него.
Скъпа, току-що сравни връзката си с химиотерапия.
Ето ни и нас - трите огледала, в които Саманта се оглеждаше.
И, Саманта?
Тази възглавница струва 300 долара.
Здрасти.
Малкото ми чудовище.
Ти си вкъщи.
Мислех, че си още в Ню Йорк. - Трябва да поговорим.
Мамка му.
Знаех си. - Да.
Нещата не вървят.
Направих всичко по силите ми. Отдадох ти 5 години и 7 кила.
Какво?
Не ме ли обичаш повече? - Напротив, обичам те.
Само че...
Ще кажа нещо, което не трябва да се казва.
Обичам те, но себе си обичам повече.
Била съм във връзка със себе си от 49 години
и върху нея трябва да поработя.
Ще си намериш страхотна жена, която иска да има връзка с теб.
А ти какво ще намериш? - Не знам.
Но това е риск, който съм готова да поема.
Не, задръж го. - Добре.
Всеки път, когато го погледна,
ще си мисля за теб.
Някои любовни истории не са епоси, а просто кратки разкази.
Но това не ги прави по-малко заредени с любов.
Много молим всички пътници да затегнат своите колани,
защото предстои кацане.
Кацаме в Ню Йорк.
Ще трябва да взема това.
Така, хайде. Дайте ми го.
Някой се върна в живота ми, а някой друг го напусна.
Тук са марките, а тук пликовете. - Добре.
Сложила съм всички неотворени писма в тези пликове.
И, моля те,
не занемарявай сайта си отново.
Добре. - Доста се потрудих над него.
Какво ще правя без теб? - Ще си намериш някоя друга,
но тя няма да има моя стил.
Света Луис. Ти ме върна обратно към живота.
А ти ми даде Луис Витон.
Трябва да спрем да плачем.
Ключовете ти. - Благодаря.
Чакай. Да не си забравиш любовта.
Не, аз намерих моята.
Тази ще ти я оставя на теб.
Ще се видим на сватбата ми. - Ще се видим в Сейнт Луис.
Чао.
След няколко седмици
трудно подвижната Шарлът реши да обядва навън.
Кога ви е термина? - Следващата седмица.
Изглеждате удивително. - Благодаря.
Да ви донеса ли нещо за пиене? - Не, не.
Не? - Не мога да остана.
Помогнете ми да преместим масата.
Шарлът. Шарлът, почакай.
Шарлът, не бягай, бременна си.
Не искам да те виждам. Бясна съм ти.
Винаги съм била на твоя страна. А виж какво причини на Кари!
Не! Няма да плача! Няма да си хабя сълзите за теб.
Проклинам деня, в който си роден.
Мисля, че ми изтекоха водите.
Такси! - Колата ми е наблизо.
Не искам да влизам в колата ти! Такси!
Моля те, трябва да те закарам в болница, умолявам те.
Към Ленъкс Хил. - Запали колата.
Здрасти. - Здрасти, честито! Момиченце!
Съдбата ми е отредила да съм заобиколен от красиви жени.
Ела.
Великолепна е. - Кажи здрасти на Роуз.
Роуз - какво красиво име. - Кръстена е на бабата на Хари.
Вече си имаме Лили и Роуз.
Трябва да ви призная за доста хладнокръвни
да се обадите, че бебето се е родило без суматоха около раждането.
Имаше доста суматоха.
Водите ми изтекоха пред един ресторант.
Много драматично. - Чакай, не е приключила.
Случи се докато говорех с Тузара. - Моля?
Видя ли - суматоха.
Натъкнах се на него и така се разстроих, че ми изтекоха водите.
Той я доведе в болницата и стоя докато се роди детето.
Мисля, че се надяваше да види теб.
Днес не е неговият ден, а денят на малката Роуз.
Знаем, че има косата на Шарлът, какво още знаем?
Тя е истинска кукличка. Поздравления. - Благодаря.
Чао.
Помоли ме да те помоля да му звъннеш.
Знам, че не ми влиза в работата, но ми стана мъчно за него -
цял ден обикаляше тук, надявайки се да те види.
Кълна се, щом чуеше токчета, сърцето му спираше.
Хари, по-объркано е отколкото можеш да си представиш.
Знам. Имаш правото да не му се обадиш,
но днес съм разнежен до крайност и ми стана мъчно за него.
Каза, че ти е писал, но ти така и не си му отговорила.
Не ми е писал. - Каза, че ти е писал.
Не, не ми е писал. Никога.
Тогава защо ми каза, че ти е писал?
След два часа, безброй писма и имейли
щях да се откажа от тази загадка, когато...
Бях казала на Луис да скрие от мен всичко, което пристига от Тузара.
Тук е Луис, оставете съобщение. - Здравей, Луис, аз съм.
Би ли ми дала паролата от твоя файл?
Звънни ми.
Мамка му.
Щом написах "любов", всичко излезе наяве.
Тъй като Тузара никога не е можел да намери думите,
беше препечатал едно любовно писмо от Бетовен.
И едно от Байрон. И едно от Джон Кийтс.
И едно от Волтер.
Там бяха всичките: "Любовни писма", том първи.
Накрая имаше още едно - написано от Джон Джеймс Престън.
Знам, че се издъних, но ще те обичам вечно.
Исках да му звънна, но нашата любов,
на Кари и Тузара, томове първи, втори и трети,
ме спираше.
Ало?
Не съм си чула телефона. Тъкмо си пробвам булчинската рокля.
В тая рокля циците ти изглеждат огромни.
Мамо, моля те! От работата е. - Тихо!
Спокойно, и сама се досетих. - И без това щях да ти звънна.
Днес е последният ден за апартамента на 5-то авеню.
Имаш време до шест часа преди да сменят ключалките.
Няма нужда да ходя там. - А обувките? Не са носени.
Боже, бях ги забравила.
Ако не ти се носят, прати ги на мен, все ще се нацедя в тях.
Но вече е пет часа.
А обувките са за 400 долара и никога не са носени.
Всъщност са 525 долара. Чао.
Такси!
Светлината в апартамента ни от навечерието на нашата война
изглеждаше като след военни действия.
Щях да ти ги пратя. Не исках да отидат на вятъра.
Нямаше логика - беше любов.
Защо въобще решихме да се оженим?
Може би сме се страхували, че няма да е сериозно, ако не го направим.
Съжалявам, че ти причиних това.
И аз съжалявам, че ти причиних това.
Знаеш ли кое е най-смешно?
Има ли нещо смешно в цялата история?
Бяхме си прещастливи преди да решим да заживеем щастливо.
Явно шегата е за наша сметка.
Хубав гардероб. - Благодаря.
Удобен е.
За такива поводи ли си сложил мокет на пода?
Иска ми се да мисля, че е било затова.
По-добре да ставаме преди новите наематели да ни спипат.
А и начинът, по който решихме да се оженим...
Все едно говорихме по работа.
Без капка романтика.
Не се предлага брак по този начин.
А ето така.
Кари Брадшоу, ти си любовта на живота ми.
Ще се омъжиш ли за мен?
На това място трябва да извадя диамант.
Трябва да направим нещо, за да сключим сделката.
В края на краищата Кари Брадшоу се омъжи за Джон Престън
в рокля от конфекция. - Да.
С властта, дадена ми от щата Ню Йорк,
ви обявявам за съпруг и съпруга. Може да целунете булката.
Завинаги твой. Завинаги моя.
Завинаги наше.
Значи нямаш нищо против, че бяхме само ние двамата?
Беше идеално. Само ти и аз, както ти казах.
Е, щеше да е хубаво, ако и момичетата бяха тук.
И затова ги викнах.
Здрасти! - Поздравления!
Пържени яйца. - За мен.
Не беше бляскава вечеря, организирана от специалист.
Имаше само храна и приятели.
Докато прибирах сватбената си рокля, не можех да не се зачудя:
"Защо имаме желания да си напишем сами обетите,
но оставяме правилата да ги пише някой друг?"
Това е нещо, върху което работя в момента.
Благодаря.
Господи.
Най-добре е някои дрехи да си стоят в гардероба.
Може би когато слагаме етикети на хората:
като "булка", "младоженец", "съпруг", "съпруга", "женен", "необвързан",
забравяме, че зад етикета и дрехата всъщност се крие човекът.
Това е вкусно. - Защо бяхме спрели да пием?
Защото всички останали започнаха. - Това си е старичко, но пък става.
Като говорим за старички, но ставащи...
Честит рожден ден! - Честит рожден ден!
Чакайте. Искам да вдигна тост. За Саманта.
Която започва с петица и е пет пъти по-очарователна.
За нас.
И за следващите петдесет. - За следващите петдесет.
Точно там, в същия град, в който се запознаха като момичета,
четири жени от Ню Йорк влязоха в следващия етап
от живота си влюбени до уши.
А това е единственият етикет,
който няма срок на годност.
Превод и субтитри: itsa